Közelmúltbeli lávafolyásokra bukkantak a Vénuszon
![](https://assets.4cdn.hu/kraken/6lvVF1TVtMnB6B6Gs-xxs.jpeg?width=96&height=96&fit=crop)
Két, a közelmúltban keletkezett lávafolyásra bukkantak olasz kutatók a Vénusz felszínén. A nagy jelentőségű felfedezés arra utal, hogy a bolygónkhoz hasonló méretű és tömegű égitesten a korábban véltnél sokkal gyakoribbak a vulkánkitörések, amelyek gyakorisága a földihez hasonlíthat.
„Ha a Vénusz vulkanikusan tényleg sokkal aktívabb, mint gondoltuk, az jelentősen megváltoztatja a bolygó geológiai folyamatairól és evolúciójáról alkotott képünket. Arra utal, hogy a Vénusz egy dinamikus és aktív bolygó, amelynek felszínét és légkörét jelenleg is zajló vulkanizmus alakítja” – nyilatkozta a Qubitnek Davide Sulcanese, az olaszországi G. d’Annunzio Egyetem bolygókutatója és a Nature Astronomy folyóiratban hétfőn közölt tanulmány egyik szerzője.
![A lávafolyás (pirossal) a Sif Mons vulkán lejtőin A lávafolyás (pirossal) a Sif Mons vulkán lejtőin](https://assets.4cdn.hu/kraken/83CuvhbM2kBfiOOys.jpeg)
A bolygó sűrű, szén-dioxidban gazdag légköre átlátszatlan, így normál kamerákkal a felszínét szinte lehetetlen megfigyelni. Ezért az amerikai űrügynökség (NASA) 1989-ben egy radarral felszerelt szondát indított a Vénuszhoz, a Magellant. Az űreszközön egy földmegfigyelő műholdaknál is használt, úgynevezett szintetikus apertúrájú radart helyeztek el, ami képes a tájat háromdimenzióban rekonstruálni. A Magellan 1990-től több körben el is kezdte szisztematikusan feltérképezni az égitest felszínét.
Az akkori technológiának megfelelő, néhány száz méteres felbontású radarképeken rögtön látszott, hogy a Vénusz a Marshoz hasonlóan tele van ősi pajzsvulkánokkal, és felszínének nagyobb hányadát lávasíkságok borítják. A bolygón eddig több mint 80 ezer vulkánt találtak a kutatók, köztük a 11 kilométer magas Maxwell Montest, ahol az elszabadult üvegházhatástól szenvedő felszín leghidegebb, átlagosan 380 fokos pontja található. De ma is zajló vulkáni aktivitásra nagyon sokáig csak közvetett bizonyítékok utaltak.
![A 8 kilométer magas Maat Mons vulkán 3D modellje A 8 kilométer magas Maat Mons vulkán 3D modellje](https://assets.4cdn.hu/kraken/7sBceqc8hshRKeBcs.jpeg)
Nem az első detektált vénuszi vulkánkitörés, de a legnagyobb
A négy évig tartó térképezés során a Magellan felderítette a felszín közel 98 százalékát, és egyes helyeket többször is megmért – ez az, ami lehetővé teszi, hogy kutatók felszíni változások, így például vulkánkitörések nyomai után kutassanak. A mostanában a Vénusz geológiai vizsgálatával foglalkozó Sulcanese és kollégái így is tettek, és az 1990-es első megfigyelési körből, valamint az 1992-es harmadikból hasonlították össze a felszínről készített felvételeket.
![A Sif Mons vulkán lejtőin azonosított 30 négyzetkilométeres lávafolyás A Sif Mons vulkán lejtőin azonosított 30 négyzetkilométeres lávafolyás](https://assets.4cdn.hu/kraken/83CtzGIgxoRWhWK0s.png)
A szakemberek két vulkanikus régióban is jelentős eltérésekre bukkantak a különböző időpontokban rögzített mérések között. Az egyik a Sif Mons pajzsvulkán nyugati oldalán helyezkedik el, egy enyhén lejtő területen, míg másik a Niobe Planitia síkság nyugati részén, ami pajzsvulkánoknak ad otthont, és amit vulkáni eredetű kőzetek borítanak. Miután a kutatók alaposan kizártak minden más lehetőséget, amelyek a megfigyelt változásokat okozhatják, a legkézenfekvőbb maradt csak talpon: friss lávafolyásokat látunk, amelyek a Magellan küldetésének idején keletkeztek.
![A Niobe Planitia lávafolyásai a Magellan űrszonda radarképein A Niobe Planitia lávafolyásai a Magellan űrszonda radarképein](https://assets.4cdn.hu/kraken/83CuIu7VZaadbYOls.png)
Tavaly márciusban írtuk meg, hogy Robert Herrick, a fairbanksi Alaszkai Egyetem és Scott Hensley, a NASA JPL kutatóintézetének szakemberei szintén a Magellan-adatok alapján közelmúltbeli változásokat találtak egy vulkáni kürtő méretében és alakjában, amit friss vulkáni aktivitás jeleként értelmeztek. A most felfedezett „lávafolyások több kilométer, néhány esetben pedig több tíz kilométer hosszúak” – írta Sulcanese a kérdésünkre.
A Sif Mons vulkán lávafolyása 30 négyzetkilométer területű, vagyis valamivel nagyobb, mint a Velencei-tó. A Niobe Planitia síkságon talált lávafolyás pedig 45 négyzetkilométeres, vagyis nagyjából akkora területet foglal el, mint Szentendre. Ehhez képest a Herrick és Hensley által tavaly közölt, mai vulkáni tevékenységre utaló nyom mindössze csak 2,2 négyzetkilométeres területű volt. „Bár az eredményeik kulcsfontosságú bizonyítékot adtak a jelenleg is zajló vulkáni tevékenységre, a mi kutatásunk kiegészíti és kiterjeszti ezt két különböző régióban található, nagyobb lávafolyás azonosításával” – írta Sulcanese.
De miért kellett három évtizedet várni ezeknek a lávafolyások felfedezésére? Ez Sulcanese szerint különböző tényezők kombinációjára vezethető vissza. Egyrészt a vizsgálatuk rendkívül aprólékos volt, és olyan fejlett szoftverekre és eszközökre támaszkodott, amelyek a Magellan küldetésének idején nem voltak elérhetők. „Ezek a modern eszközök lehetővé tették, hogy még hatékonyabban és pontosabban dolgozzuk fel és elemezzük ki a radaradatokat” – írta.
Egy másik szempont a Vénusz iránti megnövekedett tudományos érdeklődés, amit a NASA által a következő években indítandó DAVINCI és VERITAS, valamint az Európai Űrügynökség (ESA) EnVision küldetései példáznak, illetve az ezek által felpörgetett kutatási erőfeszítések. „Ez a meglévő adatállományok új perspektívákból és fejlettebb módszerekkel történő alapos felülvizsgálatát indította be” – írta.
Hasonló mértékű a vulkáni aktivitás a Vénuszon, mint a Földön
A kutatók a formációk felfedezése és az alternatív magyarázatok kizárása után még egy dologra voltak kíváncsiak: ha ezek tényleg friss vulkanizmus jelei, akkor a lávafolyások területe, vastagsága és gyakorisága alapján mekkora lehet ma a Vénuszon a globális vulkáni aktivitás?
A becslésük szerint a bolygón évente 3,78-5,67 köbkilométernyi anyag távozhat a mélyből vulkánkitörések során, legalábbis ha azzal számolnak, hogy a lávafolyások vastagsága 3 méter – ha 20 méter, akkor ez az érték akár a 25,2-37,8 köbkilométert is elérheti. Ez jóval több a korábban elfogadott 0,01-0,1 köbkilométerhez képest és Sulcanese szerint egybeesik a Földre becsült évi 4 köbkilométeres értékkel. Mindebből az kezd kirajzolódni, hogy a Föld és a Vénusz vulkanikus aktivitása elég hasonló mértékű.
Május elején amerikai bolygókutatók feltárták azt a folyamatot, amelynek révén a Vénusz vízkészletének maradéka elszökött a bolygóról. Ez mai napig aktív, így a bolygó légkörében található minimális vízgőzt valaminek pótolnia kell, méghozzá a korábban feltételezettnél kétszer nagyobb mértékben. Ez felvetette annak a lehetőségét, hogy a vulkanizmus az addig vélthez képest kétszer olyan intenzív, vagy a kitörésekkel kétszer annyi víz jut a légkörbe.
Sulcanese szerint felfedezésük hatással lehet a bolygó felszíne alatt zajló folyamatokról, a légköri összetételről és a Vénusz lakhatósági potenciáljáról alkotott képünkre. „Emellett befolyásolhatja azt is, hogy a jövőben hogyan kutatunk majd élet után más bolygókon, mert rávilágít arra, hogy mennyire fontos a geológiai aktivitás felmérése, és annak megértése, hogy az milyen hatást gyakorol a bolygó egészére” – írta.
![A VERITAS űrszonda Vénusz körüli pályán. A VERITAS űrszonda Vénusz körüli pályán.](https://assets.4cdn.hu/kraken/7bqRtcrv0WHwfIQUs.jpeg)
Az új generációs radarokkal szerelt VERITAS és EnVision keringőegységek a 2030-as években nagy felbontásban (pixelenként 1-30 méter) újra feltérképezik majd a bolygó felszínét, és ezáltal még pontosabb képet nyújthatnak a Vénusz vulkánkitöréseiről és azok felszínformáló hatásáról.